EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
- Jag behöver trofén. - Va?
Vad pratar du om?
Polo, kom.
- Var är den? - På en säker plats, där ingen hittar den.
Jag vill att de hittar den så att det här kan få ett slut.
- Nej. - Ingen ska få veta att du har haft den.
- Jag vill inte att du ska få lida. - Inte?
Jag har lidit i månader genom att finnas vid din sida.
Och nu ber du mig hjälpa dig att kasta bort allt?
Det är mitt beslut. Mitt liv. Jag är trött på att andra bestämmer.
När har jag gjort det?
Kontaktade du skolan i England?
Vadå?
Vad pratar han om?
- Nej. - Det kan inte ha varit nån annan än du.
Ja, för att inte förlora dig. Jag älskar dig.
Du vet att jag har det för jävligt här. Det är inte kärlek.
Hej! Vad gör du här? Har det hänt nåt?
Hur mår du?
- Lägg dig inte i. - Snacka om triangeldrama.
Igår var det som en skräckfilm när två monster bråkade om en dam i nöd.
Nu gråter hon över två monster som inte är värda henne ändå.
Varav den ena har sabbat för oss alla. Eller hur, Polo?
Monstret är kanske inte den du tror.
- Valerio. - Vad sa du?
Lu, får jag prata med dig?
Visst, men du får torka av dig först.
Vad fan gör du?
- Helvete! - Du förstörde mitt liv, din jävla idiot.
Jag vill bara...
...prata om stipendiet.
- Låt det bara vara. - Jag kommer snart.
- Vill du ha en klunk, markisinnan? - Nej, tack.
Inte undra på att du inte vill ha nåt från mig med tanke på häromdan.
Visst, men det var inte bara ditt fel.
Jag vill be om ursäkt.
Jag var bara svartsjuk.
Jag visste att du inte var dig själv.
Allt på grund av en kille.
Det är inte ditt fel om nån gillar dig.
Och jag påstår att jag är feminist. Jävla patriarkat!
Var inte så hård mot dig själv. Jag var också svartsjuk.
Varför då?
Trots att han var med mig tänkte han på dig.
Och trots att jag var med nån annan tänkte jag på honom.
Vi sårade varandra. Förlåt.
Var inte så kaxig, blondinen. Det krävs mer än så för att knäcka mig.
Jag är orolig för Samu.
Varför då?
Fattar du fortfarande inte?
Han skulle göra allt för dig.
Han skulle värma en pizza i helvetet om du så bad honom.
Du har honom i din hand. Men om du knyter handen...
En servett, tack.
- Hur vågar du visa dig här? - Jag vill bara torka av mig.
Gå härifrån. Det säger jag för din skull.
Omar, ge mig en servett.
Vi behöver fler flaskor.
- Vart ska du? - Släpp mig, för fan!
- Vad gör du? - Skyddar du honom?
Nej, din idiot. Jag skyddar dig. Hugg honom i bröstet, du. Sen då?
Du får fängelse, din mamma förkrossas, Polos mamma vill hämnas...
När får mardrömmen ett slut?
Snälla, Valerio. Tänk inte på Polo. Det är över nu.
En flaska champagne, tack.
- Ska han få komma emellan oss? - Låt mig vara, okej?
Varsågoda.
Polo hade rätt. Det var inte riktigt klokt.
- Du fick oss att tro att det kunde gå. - Och det kunde det.
Det beror inte på att vi är tre, utan på vilka vi är.
- Glasen! - Tack och skål.
Den jäveln.
Skit i honom, Lu.
Spela inte så oskuldsfull.
Du vill krossa flaskan mot hans skalle lika mycket som jag. Erkänn.
- Är det sant att din mamma är ute? - Ja. Hon vill börja med affärerna igen.
Jag behöver nån som skrämmer Polo.
- Va? - Nån som skrämmer skiten ur honom.
Nästan så att han svimmar.
Vad pratar du om? Är du full?
Jag stoppade en person som var ute efter dig,
men jag kan inte stoppa alla här som vill skära halsen av dig.
Tack.
Det var inte för din skull.
- Vad fan gör du här? - Jag tänker ange mig själv.
Va?
Imorgon bitti.
Nej, ikväll.
Jag kan aldrig gottgöra för det jag gjort...
...mot dig...
...och Samuel.
Men mina mammor ska betala för Nadias och Lus utbildning.
Jag kom hit...
...för att berätta det.
Och be om ursäkt.
Och förklara att det är över nu.
Okej.
Nu kan du dra.
När jag är ute igen...
Kan ni nånsin...
...förlåta mig?
Aldrig.
- Jag tar en till. - Nej.
- Du sa att det var sista. - Bara en till!
Helvete! Akta er!
Guzmán!
Hjälp mig att plocka upp.
- Var är flaskhalsen? - Vet inte.
- Rebeca. - Nej, sa jag. Ska jag skriva ner det?
- Jag skulle aldrig be nån skrämma Polo. - Din mamma har gjort det förut.
Jag är inte som henne. Försök att förstå det, din idiot!
- Skojar ni? Ska ingen slänga ut honom? - Jag hade gärna gjort det själv.
Akta er för glasskärvorna! Låt mig. Det är mitt jobb.
Vad är det nu, då? Det är som ett skämt. Vad fan, Polo...
- Kan du inte stå ut med honom i en kväll? - Försvarar du honom fortfarande?
Mindre snack, mer verkstad. Leta efter flaskhalsen.
Stick härifrån.
Jag vet att jag inte är välkommen.
Tror du att du behöver säga det till mig varje dag?
Vad fan har jag gjort mot dig, Lu?
Inget.
Räknas inte Carla?
Och Ander?
Guzmán...
Du anar inte hur mycket du sårar honom.
Du har ingen jävla aning om hur jobbigt det är för honom att du lever.
Att du andas samma luft som oss.
Sanna mina ord, Polo.
Jag skyddar alltid de jag älskar.
Guzmán...
...älskar inte dig...
...Lu.
Stå upp för dig själv för en gångs skull.
För det är du expert på, va? Ja, minsann. Sen blir man lämnad för nån bättre.
Carla har åtminstone älskat mig.
Har nån älskat dig?
Genom att vara flottast...
...rikast och bäst i klassen trodde du att folk skulle älska dig.
- Lägg av. - Men ingen älskar dig.
- De må avundas dig... - Håll tyst.
...frukta och förakta dig...
Men de älskar dig inte. Det är därför du är ensam.
Håll käften!
Polo.
Polo?
Nej, jag...
Det var inte...
Jag vet.
- Förlåt. Det var inte meningen. - Jag vet.
Förlåt.
Polo...
Förlåt.
Lu?
Vad är det?
Polo!
Polo.
Ring ambulansen!
Polo.
Jag förlåter dig.
Ingen fara.
Akta er!
- Släpp fram oss! - Ingen får röra honom.
- Kom här. - Polo.
- Snälla! - Polisen är på väg.
Se så.
- Det var inte meningen. - Det var en olyckshändelse.
- Det var mitt fel. - Nej.
- Vi säger att det inte var avsiktligt. - Det kommer ingen tro på.
Alla såg när hon slängde drinken.
- Det är ju sant. - Det struntar polisen i.
De vill klara upp ärendet, och sätta den skyldige i fängelse.
Vi har inget val.
Jo, det har vi.
Den här satans mardrömmen kan få ett slut.
Vi har lidit så det räcker.
Mångas liv har förstörts.
Vi ska gå härifrån enade och i frihet.
Och lämna den här skiten bakom oss.
Fingeravtrycken är på flaskan.
- Vi kan ha sönder den. - Inte här. Då hör de det.
Menar ni allvar?
Det kanske finns fler fingeravtryck.
Vi alla kanske har lämnat fingeravtryck på flaskan.
I så fall spelar det ingen roll.
Polo gjorde en hemsk sak...
...men han var ingen mördare. Inte du heller, Lu.
Han skulle inte vilja att ditt liv förstörs för ett misstag.
Nadia.
- Du riskerar utbildningen i New York. - Va?
Polo övertalade sina mammor att betala för den.
Helvete!
Om vi åker till New York...
...åker vi ihop.
Har alla gjort det?
Alla förutom en. Den viktigaste.
Vi kan få det att se ut som självmord.
Hur då?
- Vad gör ni? Ni får inte vara här. - Hon är för fan hans änka.
Får hon inte ta farväl innan ni packar in honom?
- Lite medmänskliga kan vi väl vara? - Jaja.
Gå.
Kom igen.
Tack för hjälpen.
Jag älskade dig verkligen.
Så mycket.
Om jag ändå hade visat det bättre.
Förlåt.
Cayetana.
Cayetana!
Vad fan, Cayetana!
Cayetana, det räcker nu. Släpp flaskan och kom.
Ingen får röra kroppen.
Herregud.
Det är klart.
- Vad händer nu? - De håller förhör med oss var och en.
Men det gör inget, för vi såg inget. Okej?
Det var nån som såg mig.
Va?
När jag plockade upp flaskhalsen.
Det var en grupp...
- ...tjejer tror jag. - Jävla...
Var det nån som såg dig gå in på toan med flaskhalsen?
Ja.
Det är ingen fara.
Du måste komma på vilka det var.
Det är viktigt. Vi måste prata med dem.
- Jag minns inte. - Fan också.
- Tänk om de tjallar. - Har du en bättre idé?
Jag avskydde honom.
Jag skyllde sjukdomen på honom.
Jag tappade kontrollen och högg honom i bröstet.
Du är galen. Ska du erkänna?
Vad gör det?
Jag är redan död.
Jag kan lika gärna dö här som i finkan.
Aldrig i livet! Du ska inte offra dig för att skydda en annan.
Vem ska offra sig?
Vi måste leda in polisen på ett stickspår.
Inte bara ett. Det behövs flera stycken.
Det är viktigt att ni berättar allt som ni kommer ihåg.
Allt som kan vara till nytta. Små detaljer kan vara avgörande.
Guzmán. Vi ska alltså anklaga varandra?
Precis.
Om ett vittne såg Lu ta med sig flaskan in på toa så är det kört.
Men om ett såg mig, ett såg Samuel och ett såg Valerio...
- ...så är vittnesmålen värdelösa. - Precis.
Och vem ska anklaga vem?
Det var Samu.
Han tog med sig flaskan in på toa.
Det var inte jag.
Men jag skulle aldrig säga vem.
- Så du vet? - Nej, men jag skulle inte säga.
Fast i och för sig...
Jag såg Valerio gå in efter Polo.
Är du säker på det?
Absolut.
Cayetana var svartsjuk på mig och Polo.
När jag såg henne visste jag vad som skulle hända.
Vad var klockan då?
Halv ett. Nej, kvart i ett. Det är då jag tar min allergimedicin.
Jag skulle på toa, och såg Polo gå in.
Så jag struntade i det. Jag ville inte stöta på honom.
Men jag såg en person som följde efter honom in på toa...
...med ett glasföremål i handen.
Vem då?
Det känns helt fruktansvärt...
- Med tanke på allt som han går igenom... - Vem såg du?
Ander.
Guzmán.
Han tog med sig flaskhalsen in på toa.
Såg du honom?
Såg du Guzmán med dina egna ögon?
Omar.
Nadia. Får jag gå nu?
- Carla. - Rebeca.
Jag såg ingenting.
Du gjorde det rätta.
Du var tvungen.
Inget kommer att hända Guzmán. Eller nån av oss andra.
Omar, Polo är död.
Jag har pratat om döden i månader. Ju mer, desto mindre rädd blev jag.
Nu när jag sett den...
...är jag livrädd.
Kan jag göra nåt?
Vad behöver du?
Dig.
Och han som du var med?
Det är inget.
Vad ska det betyda?
Jag hittade på det.
För att stöta bort dig.
Förlåt.
Om det var ditt syfte, så grattis. Du lyckades.
Omar...
Lucrecia, din tur.
Din tur.
Jag kan inte.
Du måste ljuga. Säg att du såg nån annan gå in.
Vem som helst.
Minns du när pappa frågade dig vem som hade repat bilen?
Och vem som fläckat ner mattan och färgat hunden rosa?
Du måste dra en sån rövarhistoria igen.
Du måste ljuga. Men den här gången är det för din skull.
Snälla.
Vittnen har berättat att du bråkade med Polo.
- Slängde du en drink på honom? - Ja.
Minst två personer såg dig gå in på toa med flaskhalsen i handen.
Gjorde du det?
Dödade du honom?
Nej.
Vi känner varandra bättre än vad vi båda skulle önska.
Jag tror att du ljuger.
Berätta sanningen.
Du är dig inte lik.
Vad är det?
Jag såg vem som gjorde det.
Vem då?
Jag vet inte. Jag...
Vad hände ikväll? Du brukar aldrig vara så här.
Jag tror inte att det bara kan bero på Polo.
Ni var inte direkt vänner.
Det vet väl inte du.
Vi var vänner.
Trots allt som har hänt...
...är vi alla vänner.
Vi är en familj.
Vi kanske inte säger att vi älskar varann så ofta...
...men du har ingen jävla aning om vad vi har gått igenom.
Under alla år.
Och alla år vi har framför oss!
Jag är så här...
...för att det sårar mig...
...att de mest fantastiska människorna som jag nånsin har lärt känna...
...måste vara med om samma skit igen...
...som när Marina dog.
Det förtjänar de inte.
Så...
Om jag gråter, darrar på rösten...
...och är osäker, så beror det på...
...att jag har känslor, bitch.
Men det var inte jag.
Tack, Valerio.
Carla.
Vad var det?
Jag ska resa bort... och studera utomlands.
Ensam?
Det är tanken.
Får man hälsa på?
Det beror på.
Tar du med makaroner?
Kom hit.
Det är ett nöje att göra affärer med er igen.
Jag har ju varit borta ett tag, men nu är jag tillbaka.
God morgon.
Hur mår du, älskling?
- Jag är trött. - Hur så? Lång kväll?
- Gå och vila lite. - Nej, mamma.
Jag är trött på döda kroppar...
...polisen, hot...
Jag orkar inte mer.
Allt jag önskar är ett trist liv.
- Kom hit, gumman. - Kan du inte bara lägga av?
Snälla!
Be dem att gå.
Om du inte gör det, är det jag som försvinner i slutändan.
Kommissarien.
Vi fick ett anonymt tips om en misstänkt låda i en park
cirka 100 meter härifrån.
Jag ringde er för att berätta att om Polos fingeravtryck finns på trofén,
så måste vi öppna utredningen igen.
- Jag vet att det kommer olägligt. - Han gjorde det.
Han erkände för oss precis innan...
På samma kväll.
Din bror är inte misstänkt längre. Han kan komma tillbaka.
Det tänker han inte göra. Han litar inte på dig.
Inte jag heller.
Du har inte varit ärlig mot mig heller.
Vad hände på klubben, Samuel?
Det som inte skulle hänt om du gjort ditt jobb.
Jag är ledsen.
Jag är verkligen ledsen.
Vill du ha en öl?
Gärna.
Köpte polisen att det skulle vara ett självmord?
Den drabbade kan i alla fall inte säga emot.
Carla.
Kan vi prata lite?
- Jag ska lämna er i fred. - Jag menar med dig, Cayetana.
Okej.
Du kan studera på Oxford, Columbia, Harvard eller var du än vill.
- Vi betalar. För boendet också. - Nej, det...
Polo skulle vilja det.
Du var den som fanns där för honom när inte vi klarade av det.
Du förtjänar det.
Nej, det gör jag inte.
Statliga universitet är också bra.
På allvar. Och jag tror...
...att det är dags för mig att acceptera min situation.
Vad jag har för familj...
...vad jag har för namn, och...
Jag kan trots det göra vad jag vill.
Ja, absolut.
Jag antar att du vet att du inte kan studera utomlands.
Du ansvarar för vingårdarna nu.
Jag har en pålitlig kontakt som avrapporterar till mig.
Ni ska jobba ihop.
Vem då?
Valerio!
Jag vet inte om ni känner varann. Det här är pappa.
- Trevligt att träffas. - Ditt rykte föregår dig.
- Verkligheten är mycket värre än så. - Du ska visst inte ha tagit examen.
- Trots det har jag drivit en verksamhet. - En illegal verksamhet.
Sen när skrämmer det illegala dig, Teodoro?
Du kan vara lugn.
Jag ska främst jobba med pr. Jag är bra på att locka folk till fester.
- Är det verkligen en bra idé? - Valerio är en bra person.
Och det behöver vi.
- Jag hoppas att du skojar... - Det här är planen:
Vi måste kampanja på sociala medier...
Nadia, skynda dig!
- Har ni passen och biljetterna? - Ja.
- Ska du inte checka in den? - Nej, jag bär den.
- Har du med vinterkläder? - Ja.
- Det är kallt där. - Jag vet, pappa.
- Jag ringer när vi är framme. - Bra.
Omar...
- Jag är ledsen för den där killen. - Vilken kille?
Din vän... Din pojkvän.
Jag är verkligen ledsen.
Guzmán hinner inte hit.
Varför inte?
Han är med Ander.
Han ska få höra om cellgifterna har gett nån effekt.
Vi får veta när vi kommer fram.
- Kommer inte dina föräldrar? - Nej. De är på affärsresa, som vanligt.
Nu ljög jag.
De anser sig inte längre ha en dotter.
Du har alltid en familj i oss.
Ja, självklart.
Tack.
Ta hand om vår lilla flicka.
Som hon tog hand om mig.
Hej, Nadia.
Jag varnar dig, det här är världens töntigaste meddelande.
Men jag ville bara säga...
...att om du nånsin kommer tillbaka...
...så finns jag här.
Jag väntar på dig.
- Vi måste gå. - Okej.
Du ser bekant ut.
Andrés, va?
Román.
Oavsett hur hårt du stöter bort mig är jag som en bumerang.
Oavsett proverna så finns jag här för dig.
- Omar. - Även om behandlingen tar 100 år.
- I så fall stannar jag här lika länge. - Fast...
Även om jag tar examen när alla andra går i pension
så stannar jag hos dig. Jag älskar dig, dummer.
Det har jag alltid gjort.
Det behövs inte.
Jag är på bättringsvägen.
Men ditt tal var jättefint.
Hej, Guzmán.
Du vet att jag är tävlingsmänniska, så jag vill bara varna dig.
Det här är världens töntigaste meddelande.
Jag lovar att komma tillbaka.
JAG SAKNAR DIG REDAN
TVÅ MÅNADER SENARE
Hej.
Nämen! Jag trodde inte att jag skulle vara glad att se dig.
Samma här.
Jag känner ingen här.
Vad menar du?
Ska inte nån nämna hur snygg jag är?
Du är jättefin, raring.
En rikemansunge, två rikemansungar... Las Encinas är fan underbart.
- Kom så går vi in. - Okej. Det ska bli kul att få träffa alla.
Undertexter: Viktor Hessel